MOSFILM Studios.
ANDREI RUBLEV
Scriptwriters:
Andrei Mikhalkov-Konchalovsky Andrei Tarkovsky.
Directed by Andrei Tarkovsky.
Director of Photography Vadim Yusov.
Sets - Evgeny Chernyaev Ippolit Novoderezhkin.
Music by Vyacheslav Ovchinnikov.
Sound Operator Inna Zelentsova.
Andrei Rublev - Anatoly Solonitsyn.
Cyril - Ivan Lapikov.
Daniil Cherny - Nikolai Grinko.
Theophanus the Greek Nikolai Sergeyev.
God's Fool - Irma Raush Boriska - Nikolai Burlyaev.
Grand Duke, Minor Duke Yuri Nazarov
Yuri Nikulin, Rolan Bykov Nikolai Grabbe, Mikhail Kononov.
DEN YDERSTE DOM (Andrei Rublev) 1. DEL
Archip, kast remmen herhen.
Værsgo.
Hejs den op.
Bare vi når det.
Skynd jer og løs knuden op.
- Archip, jeg kommer! - Skynd dig, Efim!
Jeg er her...
Om lidt...
Onkel, skær rebet over!
Jeg flyver!
Efim, hvad laver du?
Jeg flyver!
Archip!
Jeg flyver!
Prøv at fange mig!
Du godeste. Hvad sker der?
Archip!
NARREN ÅR 1400
Der er mange malere i Moskva i forvejen.
Vi skal nok finde arbejde.
Ja, men det er trist, at...
Se birketræet. Du er gået forbi det hver dag uden at se det.
Men nu du ved, at du aldrig skal se det igen... er det smukt!
- Ja. I 10 år. - I 9 år.
- For dig er det 9, for mig 10. - For mig er det 7, for dig 9.
- Det regner! Lad os gå i ly her! - Kom nu. Vi bliver ikke så våde!
Narrene gik i flok og fik mjød og øl nok
De mødte en adelsmand engang og priste ham med en sang
Adelsmanden var en heldig rad for han manglede ikke mad
Hans kone var smuk som en fe
men det måtte ikke alle se
Kvinde, åbn din dør for din mand
Narrene drikker sig fulde og de stjæler alt
I skal piskes, så længe I lever Det er nemlig for galt!
Vagabonder er rakkerpak der burde sige farvel og tak!
Vi skal snart få ram på alle som ham
Og de greb fat i fæet mellem navlen og knæet
Adelsmanden havde skæg og de ragede ham glat som et æg
At mangle skæg er der ikke noget ved Selv kvinder har det et passende sted
Adelsmanden var meget ked og hoppede rundt som en ged
Han løb hjem og bankede på sin rude
Men konen kunne ikke kende ham derude
Hun så et ansigt nøgent som et æg
Det lignede ikke ægtemanden med skæg
Et gok i nøden var den velkomst han fik
"Stå stille... Rør dig ik'..."
Hvilken skændsel, du kære, bukserne kan dit skæg være
Med en skægløs mand vil ingen kone lade sig nøje
Så adelsmanden måtte sig forføje
Han løb af sted og haltede af skam
En præst troede, det var en kvinde, og løb efter ham
Og præsten, den kåde karl, slæbte af sted med ham som en gal
Da bukserne røg af var han ens i begge ender...
"Hvad gør man når man ikke hovedet kender?"
Det regner...
- Må vi vente her? - Kom ind.
Vil I have noget øl? I er jo gennemblødte.
- Ellers tak. Vi drikker ikke. - Og ligger ikke med kvinder.
Gud gav os paven. Djævelen gav os narren.
Hvad hvis min kone også skal ud i buskene?
Din kone går først.
Kom så.
Giv mig det.
- Hvor har du været? - På gården. Kom nu.
Danila... Vågn op, Danila!
Det er holdt op med at regne. Kom.
Må Kristus være med dig.
GRÆKEREN THEOFANES ÅR 1405
I må ikke slå mig ihjel!
Jeg er uskyldig!
Han er måske uskyldig?
De har bagvasket mig, de onde tunger!
Slip!
Jeg er uskyldig! Uskyldig!
Er her nogen?
- Er du kommet for at se det? - Ja.
Så kig. Vi hælder snart linolie på.
Du er altså Theofanes... grækeren.
Ja, ja...
Hvorfor glor du på mig? Kig derhen.
Hvor kommer du fra?
- Fra Andronnikovklostret. - Fra Andronnikov?
Så er du Andrej Rubljov.
Nej...
Jeg har hørt, at alle lovpriser Andrej Rubljov.
Han er dygtig.
Men han ville ikke kunne male det her.
Farverne er så afdæmpede.
Det er så...
Hvorfor holdt du op med at prise det? Fortsæt.
Det kan jeg ikke. Jeg har ikke ord for det.
Konstantin Kostetjevskij har ret, når han siger:
"Du når ind til sagens kerne, hvis du beskriver tingene korrekt."
Og Andrej!
Jeg kan sige det op i hans åbne ansigt.
Han er som en bror for mig. Og folk priser ham ganske vist...
Han lægger farverne på i tynde lag... meget dygtigt.
Men der mangler noget.
Ikke frygt, men tro!
Den tro, der kommer fra hjertet.
Og enkelhed.
Hvordan var det nu, Epifanos priste Sergius?
"En enkelhed, der ikke er farverig."
Det er jo det, det er. Det er helligt.
En enkelhed, der ikke er farverig.
- Det kan ikke udtrykkes mere præcist. - Jeg kan høre, at du er vis.
Men er det godt?
Er det ikke bedre uforstandigt at følge sit hjerte?
Det kan rumme megen sorg at vide for meget.
Bliver man mere vis, oplever man mere sorg.
Prosjka! Hvor er linolien?
Hvem skal have øretæver?
- Er de alle sammen forsvundet? - Folk siger, at du maler hurtigt.
Jeg kommer hurtigt til at kede mig. Jeg brugte en hel uge på et ikon...
- Det kasserede jeg. - Virkelig?
Ja, hvorfor ikke? Jeg pressede surkål med det.
Jeg er så træt af det.
Jeg har mange hjælpere, men de er alle sammen uduelige.
De kan ikke engang læse.
Vil du ikke være min hjælper?
- Du må ikke lave sjov med mig. - Det gør jeg heller ikke.
Jeg har brug for en, når Svjatoe Blagovesjtjenie-kirken skal males.
De er allerede i gang med at sætte stilladser op. Vil du med?
Ja, men jeg tror ikke, at jeg kan magte opgaven.
Jeg forklarer dig det hele. Har du malet på rå gips?
Og du kan godt. Du er så klog. Selv mine fjolser kan male mure.
Jeg sagde nej og skifter ikke mening.
Gør som du vil...
Men fortryd det ikke bagefter. Jeg glemmer ikke hurtigt!
Jeg fortryder det måske, men du begik en fejl.
En fattig munk kom til dig-
- og du ville gerne drøfte bøger med ham-
- så du besluttede at gøre ham en tjeneste.
Men jeg har ikke rørt bøger i tre år og agter ikke at gøre det mere.
- Hvorfor ikke? - Jeg skal noget andet.
- Jeg dør snart. - Det må du ikke sige.
Jo, jeg skal dø. Jeg har drømt om en engel tre gange.
Englen siger: "Kom med mig".
Jeg siger: "Jeg dør snart, også selv om du ikke er der".
Sådan er det bare.
Vil du ikke skifte mening?
Så lad gå. Men på én betingelse.
Vil du have penge? Vi deler bare.
Jeg vil arbejde gratis.
Men kun hvis du selv henter mig i klostret-
- og beder mig om at gå med, mens alle, også biskoppen-
- alle brødrene og Andrej Rubljov hører det.
Gør du det, vil jeg være din slave og tjene dig trofast som en hund-
- indtil jeg dør.
- Hvad hedder du? - Kirill.
Kirill!
I ortodokse sandhedssøgende og kristne!
Hvor længe vil I pine skurken? Hører det ikke snart op?
I, der selv er syndere, vover at dømme andre!
Er I da slet ikke gudfrygtige?
Storfyrsten befaler dig at rejse til Moskva-
- hvor du sammen med Theofanes skal male Svjatoe Blagovesjtjenie.
- Sig mig... - Er det virkelig Andrej Rubljov?
Ja.
Han hedder Andrej Rubljov, og jeg hedder Kirill.
Theofanes bad mig om at sige, at du skulle rejse til Moskva.
Han vil gerne møde dig.
Og jeg takker Theofanes.
Sig, at...
Sig...
...at jeg kommer.
Åh... Mit hoved eksploderer.
Træk den herhen.
Du kan selv vælge dine medhjælpere.
I morgen skal du være i Moskva. Er der en smed i nærheden?
Bag porten er der en lille kirke, og bag kirken er der en smedje.
Farvel, I gudfrygtige folk!
Skal vi ikke rejse i dag, Danila?
Vi pakker hurtigt og tager af sted...
...før Theofanes skifter mening.
Jeg rejser ikke.
- Hvad mener du? - Det, jeg siger.
- Hvordan klarer jeg mig uden dig? - Gør, hvad du vil.
Jeg troede, at vi skulle følges ad.
Hvorfor traf du beslutninger for mig? Jeg blev ikke inviteret.
Jeg kan ikke rejse uden dig.
Jo. Du sagde ja til at rejse, og jeg blev ikke inviteret.
Du sagde hurtigt ja. Theofanes behøvede ikke at anstrenge sig.
Men du er hverken den første eller den sidste, der har gjort det.
Jeg har rigeligt arbejde, også når du ikke er her.
Gudskelov for det.
Foma! Aleksej! Lad os komme af sted!
Pjotr! Gør dig klar. Du kommer med mig.
Unge menneske, glæd dig i din ungdom-
- og lad dit hjerte frydes over glæden i dine unge år.
Følg dit hjertes veje og det, dine øjne ser.
Men du skal dog vide, at for alt dette-
- vil din Skaber dømme dig.
Og husk din Skaber i din ungdom-
- hvor du endnu ikke har kendt svære dage om hvilke du vil sige:
"De gav mig ingen nydelse".
Er sølvkæden ej brudt, den gyldne knude ej bundet op-
- er krukken ved kilden ej slået i stykker-
- og er hjulet over brønden endnu ikke styrtet ned.
Så vil jorden vende tilbage til den jord, den kom fra.
Sjælen vil vende tilbage til Gud, som engang gav den liv.
"Forfængelighed", sagde præsten. Det hele er forfængelighed.
Kirill!
Har du set fader Nikodim?
Hvor er han gået hen så tidligt om morgenen?
Han har taget mine vanter og er forsvundet ud i den blå luft.
Jeg skal sortere brænde, og brændet er iskoldt.
Hvorfor brænder faklen? Det er jo lyst.
Har du fodret min hund?
Det har du ikke bedt mig om at gøre.
Hvad er der?
Gå...
Har du glemt noget?
Jeg kom for at sige farvel.
Det har du da gjort.
Jeg kom for at sige farvel, men...
Jeg havde det dårligt med det.
Og for at gøre ondt værre har Djævlen plantet uvenskab mellem os.
Så jeg kan først tage af sted, når du har tilgivet mig.
Kan du det?
Jeg kan ikke stille noget op, Danila.
Vi har boet så mange år i den samme klostercelle.
Jeg har jo... kun dig.
Jeg ser verden med dine øjne.
Jeg lytter med dine ører.
Med dit hjerte...
Danila...
Jeg er glad på dine vegne.
Du skulle bare vide, hvor glad jeg er.
Rejs til Moskva, mal og gør mig stolt.
Djævlen for også i mig forleden.
Og det må du tilgive mig.
Jeg vender tilbage, Danila.
Hvor skal du hen? Hvad med aftenmessen?
Den klarer du selv, så passer jeg mit.
Hvad er der i vejen, Kirill?
Jeg er træt af at lyve. Jeg rejser ud i verden.
Hvorfor forlod vi Treenighedsklostret?
Andrej? Danila? Hvorfor siger I ikke noget?
Fordi brødrene lagde mere vægt på deres egne interesser end på troen.
Og her troede vi også, at vi skulle tjene Gud med tro og arbejde.
Men hvad skete der? Vores kloster ligner en markedsplads.
Du, Guds tjener. Hvad har du betalt for at blive munk. 20 sjæle? 30?
Du har gået i hælene på abbeden for at købslå.
Har du forhandlet dig frem til evig salighed for en eller to enge?
I ved det alle sammen, men ingen siger noget.
I lader, som om I ikke ved noget.
Jeg ville måske også holde mund og finde mig i det-
- hvis jeg havde et talent eller kunne male ikoner.
Men Gud gav mig ingen evner, og det er jeg glad for-
- for jeg er ærlig og ren over for Gud.
Lige en ting til, brødre...
Kan du fortælle os noget, vi ikke allerede ved?
Ved du, hvad der sker med mænd som dig?
- Jeg... - Forsvind, din køter!
Forsvind fra mit åsyn, din slange!
- Du vil trives ude i verden! - Se selv...
Kirill...
Der står skrevet: "Jesus Kristus gik ind i templet"-
- "og jagede alle de handlende ud."
"Han væltede vekselerernes borde og duekræmmernes bænke."
"Og han sagde til dem: Mit hus er et bedehus"-
- "men I har forvandlet det til en røverkule."
ANDREJPASSIONEN ÅR 1406.
Jeg vaskede Danilas pensler i 3 år, før jeg blev betroet et ikon.
- Men kun for at vaske det. - Stoler du på mig?
Du lyver jo hele tiden.
I går aftes kom du hjem med en sammenklistret kutte.
- Hvor var du i går? - På biavlergården.
Du sagde, at du var i Andronnikovklostret.
Hvor ser du dog ud!
Biavlergården...
Bad det med noget, ellers hæver det.
Det er nok for sent. Det hjælper sikkert ikke.
Du lyver hele tiden, broder.
- Du har måske fået en sygdom. - Hvilken sygdom?
En lidelse, der får folk til at lyve, så de ikke kan holde op igen.
Se, Foma.
Se, siger jeg.
- Hvad skal jeg se? - Ingenting, dit fæ!
Hvorfor blev du min lærling?
Du siger noget forskelligt hver dag. Sagde du ikke til Theofanes:
"Han ser alt og elsker azurblåt"?
Du var anderledes dengang. Du gjorde dig umage og løj ikke.
Ved du, hvad Theofanes sagde om din forkærlighed for azurblåt?
"Hvad godt er der ved azurblåt?"
Og du spiser meget. Jeg forstår ikke, hvordan du kan male bagefter.
Kan du tænke på andre ting, når din mave knurrer?
Man hører kun den lyd.
Du må være lykkelig, Foma. Alt er så ligetil for dig.
Sjælen kan kun nå det usynlige via bøn.
Se! Hvad er det her?
Du besluttede altså, at apostlene skulle stå til venstre?
Foma. Har du fjernet limen fra ilden?
Har du taget limen?
Nå, så han kan lide azurblåt! Man burde tæve ham hver lørdag.
Hvor er du stædig, Andrej!
Hvor så du alt det her, da alle kun tænkte på at redde deres liv?
Moskovitterne tilbød tatarerne hår som bestikkelse.
Hvad kunne de ellers gøre?
De gjorde det for at slippe for tortur. Det er ikke uselvisk.
Det kan man ikke sige. Sandheden er...
...at kvinderne i Rusland altid har været undertrykte og ulykkelige.
- Det var ikke det, jeg mente... - Så svar mig ærligt:
Er vort folk uvidende eller ej?
- Jeg kan ikke høre dig! - Ja, det er uvidende!
- Men hvad skyldes det? - Folks egen dumhed.
Har du aldrig syndet på grund af uvidenhed?
Jo. Ligesom mig. Herre, tilgiv os og undertryk vores lidenskab.
Nuvel...
Dommedag er nær. Vi vil alle sammen brænde op.
Husk mine ord, når det sker.
Alle vil beskylde andre for at være skyld i deres synder-
- for at undskylde sig over for Gud.
Hvordan kan du male, når du har den slags tanker?
Du accepterer endda, at folk priser dig.
I dit sted ville jeg være flyttet ind i en grotte.
Jeg tjener Gud, ikke mennesker.
I dag priser de. I morgen skifter de mening.
I overmorgen har de glemt både dig og mig. De glemmer alt!
Det hele er forfængelighed, og det er forgængeligt!
Menneskene har begået alle dumheder og fejltagelser-
- og nu gentager de dem bare.
Alle går i ring... rundt og rundt.
Hvis Jesus kom ned på jorden, ville de korsfæste ham igen.
Husker du kun det onde, kan du aldrig være glad over for Gud.
Hvad?
Man skal måske glemme visse ting, men ikke alt.
- Hvordan skal jeg nu udtrykke det? - Ti stille og lyt til mig!
- Hvad glor du på? - Så du...
Tror du, at man kan skabe det gode alene?
Det gode! Det gode!
Husk Det Nye Testamente!
Jesus samlede også folk i templet og belærte dem.
Og de samledes bagefter for at henrette ham!
"Korsfæst ham!" - råbte de.
Og apostlene? Judas solgte ham, og Peter fornægtede ham.
De svigtede ham alle sammen. Og de var de bedste!
- De fortrød det! - Først bagefter. Forstår du det?
Da det var for sent.
Mennesker begår onde handlinger, og det er trist...
Judas solgte Kristus, men husk, hvem der købte ham.
Folket?
Farisæerne og de skriftkloge.
De kunne ikke finde nogen, der ville vidne mod ham.
Hvem ville bagtale Den Uskyldige?
Farisæerne kunne bedrage, læse og skrive, og de var snu.
De lærte skriftsproget for at tage magten og udnytte folks uvidenhed.
Mennesker burde oftere blive mindet om, at de er mennesker.
At alle russere er ét folk, ét land!
Ondskaben er overalt.
Der vil altid være nogen, der vil sælge dig for 30 sølvpenge.
Og russerne rammes af flere og flere ulykker.
Tatarer plyndrer dem tre gange om året. Så kommer sulten og pesten.
Men de arbejder videre... og bærer ydmygt deres kors.
De fortvivler ikke, men tier og holder ud.
De beder kun til Gud om at få styrke til at klare det.
Kan Gud ikke tilgive de mænd deres uvidenhed?
Du ved jo selv, at hvis noget mislykkes, og du er fortvivlet-
- og du pludseligt møder et kærligt blik...
Så løftes byrden fra dine skuldre, og det hele går straks nemmere.
Passer det ikke?
Du talte om Jesus.
Måske blev han født og korsfæstet for at forsone Gud og mennesker.
Jesus kom jo fra Gud og var derfor almægtig.
Hans død på korset må have været forudbestemt.
Korsfæstelsen og hans død var Guds værk.
Den skulle ikke fremkalde had hos dem, der korsfæstede ham-
- men hos dem, der elskede ham, hvis de havde været hos ham.
For de elskede ham som menneske.
Og han forlod dem frivilligt-
- efter at have været uretfærdig eller ligefrem grusom.
Er du klar over, hvad du siger?
Hører de dig sige det, sender de dig nordpå for at restaurere ikoner.
Har jeg ikke ret?
Du siger jo altid selv, hvad du tænker.
Det er noget andet. Jeg er en verdslig, fri mand.
MIDSOMMERHØJTIDEN ÅR 1408
Sergej, kom her!
Jeg kommer. Tænd bålet!
Foma, lad os hente brænde.
Pjotr har hverken set Uspenskij-eller Dmitrijevskijkirken.
Han vandrer i skoven med sin pensel og ser, hvad der er det rette.
- Vi kan ikke nå det... - Vi ankommer i morgen.
Vi når ikke at male kirken, før det bliver koldt.
Det er snart juni. Har jeg ikke ret, Andrej?
Hvad er det?
Vent. Kan du høre det?
- En nattergal. - Er det ikke andet?
- Kan du se det? - Lad os gå...
- Hvad er det? - Kom, vi går!
Det er heksekunster...
Andrej...
Hvor skal du hen?
- Kom hen til mig... - Vent...
Jeg så, du stod og lurede som et sort uhyre.
- Guds tjenere skal vide alt. - Hvad laver I?
- Slip mig! - Vi slipper dig i morgen.
Med en sten om halsen, så du når hurtigere frem til din destination.
Himlens ild vil fortære jer alle sammen.
Dommedag kommer!
Vi hænger dig op på korset...
Ligesom Jesus Kristus.
Hvad er det, I gør? Det kan I da ikke!
Det er en synd. Lad mig i det mindste hænge med hovedet nedad.
Lad ham hænge.
Han kan tilbringe natten der, hvis han da ikke farer til himmels.
Han farer ingen steder.
Hvorfor bad du om at få lov til at hænge med hovedet nedad?
Det ville have været værre.
Og hvorfor forbandede du os og truede os med, at vi ville brænde op?
Det er en synd at løbe nøgen rundt og begå synder.
Hvad mener du? En nat som denne skal alle da elske.
- Er kærlighed en synd? - Er det kærlighed at binde en mand?
De gjorde det for at forhindre dig i at hente vagter eller munke-
- så de kunne omvende os til jeres tro med vold.
Tror du, at det er nemt at leve med frygten for, at det sker?
I er bange, fordi I enten slet ikke elsker-
- eller fordi jeres kærlighed er skamløs, bestialsk og sjælløs.
- Kærlighed skal være broderlig. - Det er den samme kærlighed.
Hvad...
Slip mig fri.
Hvor har du været?
Skoven er helt tæt her. Jeg er fuld af rifter.
Men de lokale er glad for den. De har vænnet sig til den.
Mennesker vænner sig til alt.
Gamle mennesker behøver ikke tænke på noget. Dagene går af sig selv.
De nyder måske, at dagene bare går af sig selv.
Hvor ser du dog ud!
Du er fuld af rifter og blå mærker.
Er det ikke flovt, at lærlingen ser dig sådan?
- Kunne du ikke nå at komme før nu? - Nej.
Det er din synd, din dårlige samvittighed og dine bønner.
Fang hende. Få fat i hende!
Fang hende!
Løb, Martha!
Kan I tre virkelig ikke klare en enkelt mand?
Hvad laver de? Hvorfor gør de det der?
Fordi de ikke tror på Gud. De forbandede hedninge!
Du må ikke se på det, Sergej. Hører du, hvad jeg siger?
Vi vil fortsætte med at leve, som vi plejer.
Gå. Nu ingen numre.
Hjælp, Fjodor!
Fjodor!
Hvad er der galt med jer?
Kan I ikke overmande en kvinde?
Hvor skal du hen? Hun drukner også dig.
Svøm, Martha!
DOMMEDAG ÅR 1408
- Foma! - Hvad er der?
Må jeg gå i vandet?
- Glem det. - Det er varmt!
- Nej. Hold op med at lyve. - Lad ham gå i vandet.
Han kan kun sidde i vandet. Han bilder sig ind, at det er varmt.
Det var mig, der først sagde, at det var varmt, ikke Sergej.
Så er det godt! Gå i vandet, hvis du har lyst.
Så gå dog. Hvorfor sidder du der? Gå!
Gå!
Foma!
- Hvor er Andrej? - Han er ude.
Der er sket noget.
Jeg besøgte biskoppen...
Og sikke et postyr!
Biskoppen løb rasende rundt i undertøj.
"Jeg har mistet tålmodigheden", sagde han. "Nu er det nok!"
Han talte om jer.
"I flere måneder har alt været klart til deres arbejde"-
- "men de laver ingenting."
"De har forlangt mange penge, men intet er færdigt endnu."
- Forlangte I virkelig mange penge? - Hold op!
"Det går ud på ét", sagde han!
"Det er ligegyldigt, om det er Daniil Tjornyj eller Andrej Rubljov".
"Hvad foregår der egentlig?" sagde han... og så sådan her ud.
"Hvad foregår der? Jeg vil blæse på, om det er Tjornyj eller Rubljov."
"De lovede, at de ville være færdige med at male kirken til efteråret."
Han sendte en budbringer hen til storfyrsten med en klage.
Han sendte en budbringer hen til storfyrsten.
Sig mig engang... er I virkelig ikke begyndt endnu?
Hør lige... I burde måske begynde...
- Hvor er Andrej? - Han er gået igen.
Kan I ikke klare jer uden ham? Begynd uden ham!
Hvad er det, der er så morsomt? I er jo mange!
Hvis han ikke har besluttet noget, kan I vel gøre det.
Andrej, Andrej.
En budbringer er allerede redet hen til fyrsten for at klage.
- Svar med et ja eller nej. - Hvad?
Blev det hele ikke fastlagt i Moskva? Ned til mindste detalje?
Storfyrsten selv har godkendt det.
Hvad er det så, der er uklart?
Hvorfor har vi så råbt og skreget i to måneder?
Jeg er måske blevet for gammel og tosset.
"Dommedag". Gå i gang med at male det motiv.
Bør vi afslå at udføre arbejdet?
Du har måske ret. Lad os tage hjem.
Så kan jeg ikke se folk i øjnene. Jeg dør af skam.
Vi spilder kostbar tid. Vejret er tørt og varmt.
Både kuplen og søjlerne burde have været færdige for længe siden.
Vi kunne have malet dem så smukt.
Synderne i tjære kunne vi male, så folk ville få gåsehud ved synet.
Jeg ville male Djævlen med røg ud af næsen og øjne...
Det har intet med røg at gøre!
- Hvad så? - Det ved jeg ikke.
- Hvorfor ser du ikke på mig? - Fordi jeg ikke kan!
Jeg kan ikke male det, fordi motivet er forfærdeligt. Forstår du det?
Jeg vil ikke skræmme folk. Prøv at forstå mig, Danila.
Tag dig sammen! Det er jo "Dommedag".
- Jeg fandt ikke på det. - Jeg kan ikke.
Hvorfor sagde du det ikke i Moskva? Vi skulle ikke have valgt det motiv.
- Det er så urent. - Du kunne ikke lære mig renhed.
Jeg rejser. Den slags arbejde er ikke noget for mig.
Tak for alt. For venligheden og øretæverne.
Noget har jeg lært, og det er nok. Jeg skal arbejde.
Jeg skal male kirken i Pafnutjevo.
Det er ikke noget særligt, men det er bedre end ingenting.
Jeg skal male "Dommedag".
Er der nogen, der vil med?
Så bliv her, men I skal ikke beklage jer senere.
Om jeg så taler med menneskers og engles tunger-
- men ikke har kærlighed, er jeg et rungende malm.
Om jeg så har profetisk gave og kender alle hemmeligheder-
- så jeg kan flytte bjerge, men ikke har kærlighed, er jeg intet.
Og om jeg så uddeler alt, hvad jeg ejer, og mit legeme brændes...
...men jeg ikke har kærlighed, gavner det mig intet.
Kærligheden er tålmodig, kærligheden er mild.
Den misunder ikke, kærligheden praler ikke...
...bilder sig ikke noget ind. Den gør intet usømmeligt...
...søger ikke sit eget, hidser sig ikke op, bærer ikke nag.
Den finder ikke sin glæde i uretten men glæder sig ved sandheden.
Den tåler alt, tror alt, håber alt, udholder alt.
Kærligheden hører aldrig op.
Profetiske gaver vil forgå, tungetale vil forstumme, og kundskab vil forgå.
For vi erkender stykkevis...
Nå, prinsesse... Må man gøre den slags?
Det er en synd at pjaske med mælk. Så er man uartig!
- Hvorfor er det en synd? - Det er det bare!
- Tør mælken af. - Den tørrer af sig selv.
Gå en tur sammen med mig ved floden.
Slip, Stepan! Ellers sender jeg dig over i stalden.
Kan du lide det?
Det er meget fint. Meget let og smukt.
Let...
Bær hende ud. Barnepigerne har forkælet hende.
Bare rolig. Ingen andre kunne have bygget et bedre hus til dig.
Hvem andre kunne have malet det så flot? Og se bare udskæringerne.
Det kan kun Mitjaj. Han kan skære uden markeringer.
Det er som fuglesang. Se selv!
Det er måske som fuglesang, men...
Jeg kan sove i halmen, men du er storfyrste.
- Kan du ikke lide det? - Jeg mener...
Det hele skal males om. Både vægge og lofter.
Det skal være lysere og mere levende.
Jeg har været i faget i 40 år.
Det handler ikke om dygtighed, men om at kunne prise fyrsten med den.
Jeg vil ikke ændre noget.
Vi må af sted. Et andet stykke arbejde venter.
- De venter os i Zvenigorod. - Hvor?
Hos din bror. De har allerede fået bragt sten dertil.
Meget fine sten. Hvidere end dem her.
Vi blev enige om det, da din bror var her i påsken.
Han sagde: "Gør, hvad du vil. Jeg vil ikke spare på pengene."
"Bare du sørger for, at huset bliver det smukkeste."
- Vi skal altså til Zvenigorod. - Stepan!
Da jeg kiggede på fyrsten, var han helt lamslået.
Da jeg fortalte om Zvenigorod?
Han var skrækslagen.
Han var bange for, at hans bror ville overgå ham.
- Hvem har udskåret det her? - Det har jeg.
- Hvorfor er det ikke på væggen? - Det kunne ikke lade sig gøre.
- Det er ellers et fint udyr. - Det smuldrer.
Jeg sagde, at han ikke måtte spare på stenene.
Det fortryder han, nu han har hørt om Zvenigorod.
Kozjol, hurtigere!
Stepan! Hvor er Stepan?
Hvor er Stepan redet hen?
Han red nok til Zvenigorod.
Nå...
Mine hænder er beskidte.
Det hus, vi bygger til hans lillebror, bliver lige så fint.
- Er stenene bedre? - Ja. De er bedre.
- Se! - Hvad laver han her?
Vent lidt!
Skjul ham inde under buskene!
Hvor er min pisk?
- Mikela! - Mitjaj!
Har nogen set min pisk?
Fandens også! Jeg har tabt min pisk.
Kozjol! Har du set min pisk?
Mikela!
Sergej. Læs op af Biblen.
- Hvad skal jeg læse? - Det må du selv bestemme.
"Jeg roser jer, fordi I husker mig i alt"-
- "og holder fast ved overleveringerne således som jeg overleverede dem."
"Jeg vil, at I skal vide, at Kristus er enhver mands hoved."
"Manden er kvindens hoved, men Gud er Kristi hoved."
"Hver mand, som beder med tildækket hoved, beskæmmer sit hoved."
"En kvinde, som bederuden tildækket hoved, beskæmmer sit hoved."
"Thi det er det samme, som var hun raget."
"Thi når en kvinde ikke tildækker sig så lad hende også klippe sit hår af."
"Men er dette usømmeligt for hende, så lad hende tildække sig."
"Thi en mand bør ikke tildække sit hoved"-
- "eftersom han er Guds billede og ære"-
- "men kvinden er mandens ære."
"Mand er jo ikke af kvinde, men kvinde er af mand."
"Mand er ej skabt for kvindens skyld, men kvinde formandens skyld."
"Derfor bør kvinden på sit hoved"-
- "bære et ærbødighedstegn for englenes skyld."
"Dog er hverken kvinde uden mand eller mand uden kvinde..."
Læs videre.
"Kvinden er af manden, og manden er ved kvinden, men det hele er af Gud."
"Døm selv: Sømmer det sig for en kvinde"-
- "at bede til Gud med utildækket hoved?"
"Lærer naturen os ikke"-
- "at det er vanærende for en mand at lade håret gro?"
"Men hvis en kvinde lader håret gro, så er det hende en ære"-
- "for det lange hår er givet..."
Hvorfor standsede du? Læs!
"...så er det hende en ære, for det lange hår er givet hende..."
Danila! Hør nu, Danila!
Midsommerhøjtiden, Danila! Og du siger...
De er da ikke syndere, vel?
Hvordan kan hun være en synder, fordi hun ikke bar et tørklæde?
Vi har fundet en synder!
Lad ham være. Lad Guds tjener gøre bod.